1. |
- Danielsson, Anna, 1973-
(author)
-
Insulin signalling in human adipocytes : mechanisms of insulin resistance in type 2 diabetes
- 2007
-
Doctoral thesis (other academic/artistic)abstract
- Prevalensen av fetma ökar drastiskt i stora delar av världen och utgör en stor riskfaktor för att utveckla insulinresistens och typ 2 diabetes. Fettväven kan bli mycket stor om för mycket energi tas upp av kroppen. Vid extrem övervikt är fettväven i kroppen i ett stresstillstånd, vilket gör att risken för att utveckla metabola sjukdomar som t.ex. typ 2 diabetes ökar. Fett lagras i olika fettdepåer i kroppen. Inlagringen i djupare kroppsdelar, runt och i inre organ s.k. visceralt fett, skiljer sig från fettväven som lagras direkt under huden s.k. subkutant fett. Nyare rön visar att mer visceral fettväv ökar risken för att utveckla insulinresistens och typ 2 diabetes.Fettcellen är tillsammans med muskel- och leverceller de viktigaste för glukosmetabolismen. Fettcellen är en stor cell, som man lätt kan se med blotta ögat. Storleken på ellerna varierar dock kraftigt i en och samma fettvävnad. Upptag av glukos från maten vi äter regleras av hormonet insulin. Insulinresistens är ett tillstånd då cellerna svarar dåligt på insulin, vilket gör att glukoshalten i blodet ökar. Detta förekommer vid typ 2 diabetes, men även vid andra tillstånd där cellerna blir stressade, t.ex. kirurgiska ingrepp. Insulinsignaleringen i fettcellen är komplex och signalöverföringen inne i cellen sker främst via en kaskad av fosforyleringar, där olika proteiner i en signalkedja fosforyleras eller defosforyleras. Slutligen leder denna fosforyleringskaskad till insulinets sluteffekter som t.ex. upptag av glukos, proteinsyntes och celltillväxt. Efter att insulin bundit till och fosforylerat/aktiverat insulinreceptorn delas signalen upp inne i cellen i två huvudvägar; den metabola signalvägen och den mitogena signalvägen. Insulinreceptorsubstrat 1, IRS1, är ett stort protein som insulinreceptorn verkar direkt på. Fosforylering av aminosyran tyrosin på IRS1 är mycket viktigt för fortsatt insulinsignalering i fettcellen. IRS1 fosforyleras även på aminosyran serin som svar på bl.a. insulin. Serinfosforyleringen av IRS1 hämmar eller stimulerar insulinsignaleringen, ofta genom återkoppling av insulinsignalen.Syftet med den här avhandlingen är att beskriva möjliga cellulära mekanismer i insulinsignaleringen vid insulinresistens som resultat av kirurgisk stress eller vid typ 2 diabetes i fettceller från människa.Häri har upptaget av glukos analyserats och jämförts i fettceller från olika fettdepåer. Viscerala fettceller har högre basalt och insulinstimulerat glukosupptag och mer glucostransportörprotein än subkutana fettceller. Däremot är det ingen skillnad i insulinkänslighet angående glukosupptaget i de olika typerna av fettceller.Vidare fann vi att den kirurgiskt orsakade insulinresistensen hos subkutana fettceller från människa återgår till det normala efter övernattinkubering av cellerna i odlingsmedium. Insulinresistensen vid typ 2 diabetes är däremot permanent och har en annan mekanism än den reversibla, stress-relaterade insulinresistensen. Insulinresistansen vid typ 2 diabetes beror på att signalöverföringen mellan olika proteiner i cellen är defekt. Insulinreceptorns förmåga att fosforylera IRS1 på aminosyran tyrosin är nedsatt hos patienter med typ 2 diabetes. Fosforyleringen av IRS1 på serin 307 (i den humana sekvensen) ökar snabbt hos icke-diabetiska fettceller som svar på insulin. Denna serinfosforylering verkar behövas för att IRS1 effektivt ska tyrosinfosforyleras och därmed leda insulinsignalen vidare inne i cellen. Fosforyleringen av IRS1 på serin 307 är kraftigt nedsatt hos subkutana fettceller från patienter med typ 2 diabetes. Fosforyleringen av IRS1 på serin 312 är däremot liknande i fettceller från icke-diabetiker och diabetiker (Öst et.al. (2007) Faseb.J. doi: 10.1096/fj.07-8173com). Fosforyleringen av IRS1 på serin 312 är mest involverad i insulinsignaleringens negativa återkoppling. Fosforyleringen av serin 307 sker snabbt och vid låga insulinkoncentrationer, medan fosforyleringen på serin 312 sker först efter lång inkubering och vid höga insulinkoncentrationer.Detta är en ny mekanism på cellulär nivå som möjligen kan beskriva insulinresistansen i fettceller från människa. Tillsammans styrs återkopplingen via den stimulerande fosforyleringen (serin 307) eller den hämmande fosforyleringen (serin 312) och kontrollerar insulinsignaleringen i cellen. Fosforyleringarna sker möjligen via samma proteinkinas och/eller proteinfosfatas och kan bli mål för terapeutiska läkemedel mot typ 2 diabetes i framtiden.
|
|